Ledsen, men jag måste ge mig av.
Jag kan inte stanna här bara för att du vill ha sällskap.
Det här är viktigt för mig. Sluta gråta!
Det är känslomässig utpressning. Sluta!
Okej, är det så här du vill ha det... Jag är ledsen, älskling.
Men det finns inget mer jag kan göra.
Hej! Jag har lagt märke till en sak. Hela det här området...
...och hela vägen in till väntrummet och tandläkarstolen...
...är fyllt av rädsla.
Det är intressant, patienters tandläkarskräck.
Den är ogrundad, i alla fall vad gäller dagens tandvård.
-God morgon, Linda. -Hej.
-Du pratar med dig själv. -Tack.
Trots att jag står i ett hav av rädsla, är jag inte rädd.
-Vad kan en vålnad vara rädd för? -Vad är du rädd för?
Jag kan hantera min rädsla.
-Verkligen? Berätta, dr Darling. -Jag trodde aldrig du skulle fråga.
Imponerande.
Det är nåt i görningen, Suze. Jag känner det på mig.
Du kan alltid prova att hjula lite.
Det ska jag lägga på minnet.
Det är precis vad jag behöver, Don, för mina behov är väldigt enkla.
-Ska jag skriva på här? -Sätt en kråka på alla papper.
-På kopian också? -Ja tack.
-Kommer din fru hit också? -Förlåt?
-Jaså... Nej, vi har separerat. -Jag är också singel.
Det är Roger i 3:an och Dom i 6:an också.
Vi spelar femhundra ibland. Spelar du?
Tyvärr, jag är inte gammal nog att spela kort.
Du får stoppa i 20-centmynt för att få varmvatten.
Rensa fisk får du göra vid vattnet och inte vid grillen.
Underbart. Toppen.
Hur länge kan man duscha för 20 cent?
I två minuter.
Inte illa.
-Här... -På allvar - får jag en?
Brinn, för helvete!
Glöm inte hämta kläderna på kemtvätten.
-Vem ska du vara? -Jag vet inte än. Glöm inte den röda.
-Vill du ha lite blåbär? -Ja tack.
-Steve! Vilken fin fisk. -Den är nyfångad - direkt från havet.
-Usch, vad är det som stinker? -Det är en nyfångad snapper.
Elvis! Kom och titta. Jag har fångat en fisk.
Vem är det som snart fyller år? Ska du ha kalas?
-Han orkar inte ordna med det. -Jag kan fixa ett kalas för dig.
-På mitt nya ställe. -Pappa bor i en husvagn nu.
-Varför det? -Bra fråga!
Det korta svaret är: jag försöker hitta tillbaka till mig själv.
Själva kärnan i Steve Darling.
-Jag kommer på kalaset! -Toppen. - Ta med dina kompisar.
Vi kan väl gå ut och käka nåt och planera kalaset?
Det här ska bli ett helt nytt kalaskoncept. Är du med?
Ja, det låter intressant.
-En inspelningsbar hårddisk? -Nej.
-Du frågade vad jag önskade mig. -Tänk långsiktigt.
Man kan till exempel ge bort en get till en by i Afrika i present.
Jag ger bort pengar, för din räkning, och en hel by får mjölk i ett år.
Det är en rätt sjyst present, eller hur?
Ibland får man ta ett steg tillbaka för att få ett helhetsperspektiv.
Vi lever i ett globalt samhälle.
Har du nånsin mjölkat en get? Det borde vi testa.
Äter man geten, räcker den en dag. Mjölkar man den har man mat i ett år.
-Snarare dryck. -Och mat.
Om man dödar geten efteråt.
Gapa.
Och bit ihop. Det är bra.
Kan jag hjälpa er?
-Hej. -Ni får vänta i väntrummet.
Adrian Barnes, advokat. Det gäller en före detta boende i huset.
-Beklagar. Jag har nyss flyttat hit. -Det går fort.
-Vi kan kanske prata nånstans? -Jag har en patient nu.
Vi är snart klara.
-Är det här en släkting? -Det är min far.
-Jag kan kanske prata med honom? -Han är död.
Jag kan visa er till Rocco i nr 17. Han är fastighetsskötare.
Jag ska förbereda en fluorbehandling, jag är strax tillbaka.
Han brukar vara hemma.
-Hej, Suzy! -Den här mannen är advokat.
Han letar efter en före detta boendes tillhörigheter. Kan du hjälpa honom?
-Kan du hjälpa honom? -Ja då.
-Absolut. -Då går jag igen.
-Tack så mycket. -Suzy?
-Är det här ni? Trevligt... -Te?
-Nej tack. -Gärna!
-Mår du bra? -Ja.
Du behöver inte göra det nu, det kan säkert vänta.
-Det tar nog inte lång tid. -Jag undrar hur ni kan hjälpa mig.
-Ni kan säkert berätta en hel del. -Jag trodde att det var ur världen.
-Kan jag få ett glas vatten? -Gör det en annan gång.
Du mår inte bra.
-Jag kan komma tillbaka. -Det har vi all rätt till.
Sitt bara här och vila...käraste.
Jag hör av mig.
Det ska nog gå bra.
Tjänare! Läget?
Det där var inte två minuter!
Steve Darling.
Toppen. Vad bjuder han?
Okej... Martin, ska vi komma överens om några regler?
Ring inte om bud under fem miljoner. Jag säljer inte huset för mindre.
Uppfattat? Bra.
Idiot!
Rocco! Älskling.
Teet är klart.
Rocco?
Var är du?
Kunde du se mig?
Det gjorde du! Du såg mig!
Hörru, Rocco!
Rocco!
-Så fruktansvärt. -Stackars Rita.
-Vad har hänt? -Jag berättar sen.
Kan du åka upp med din syster? Tack, Elvis.
-Var det en hjärtinfarkt? -Jag tror det.
De var tillsammans i över 40 år.
Vad händer? Det där är väl inte jag? Har de hittat min kropp i källaren?
Rocco...vila i frid.
Rocco?
Jösses!
-Hissknappen funkar inte. -Elvis! Jag sa åt er att åka upp.
-Vad hände, mamma? -Rocco blev sjuk.
-Dog han? -Jag är rädd för det.
-Varför täckte de över honom? -För att lugna folk.
-Vi borde hälsa på Rita. -Ja, vi åker ner till henne sen.
Jag såg honom lämna huset. Han satte sig i en taxi och åkte i väg.
Han var klädd i kostym och hade en resväska.
-Sen rullades han ut i en liksäck. -Du måste ha blandat ihop tiden.
-Han måste ha dött efter det. -Nej, Rocco var död.
En taxi körde i väg med honom.
-Så du tror att du såg Roccos vålnad? -Jäpp! Och han såg mig.
-Vad gjorde han? -Ingenting! Han åkte bara i väg.
Underbart... Han kan kila vidare med en gång, men inte jag.
Varför?
Rocco var ju gammal och hade levt färdigt.
Man kommer kanske inte vidare innan man är klar med sitt liv.
Så det handlar om att leva tillräckligt länge?
Sen spelar det ingen roll om man bara äter korv och borstar bort smulor.
Jag levde oerhört intensivt, som om varje stund var den sista.
Om det är fel, så kan hela universum dra åt helvete!
Steve, här är sakerna till kalaset, och böckerna jag berättade om.
Jag har bestämt mig för att "komma över" dig.
Jag tänker inte gå fler ärenden åt dig...
...eller nåt annat förödmjukande.
Din korkade, blinda människoparasit!
Eller nåt i den stilen.
Det kändes skönt! Riktigt skönt!
-Jag har gjort en smörgås. -Rita är kanske inte hungrig nu.
-Jordnötssmör? -Jag kanske äter den sen.
-Ska vi börja med slipsen? -Jag skulle ta med tre stycken.
Den är fin.
-Du är väl ledsen för Rocco? -Ja...mycket.
-Var är han nu? -Hans kropp är på begravningsbyrån.
De ska klä honom i fina kläder. Han var stilig i kostym.
-Vad händer med hans själ? -Verity...
Elvis sa att när man dör så lämnar själen kroppen.
-Hans själ...? -Den har vandrat vidare.
-Till en bättre plats. -Det hoppas jag.
Fast det känns som om han är hos mig.
Vi vet ju inte vad som händer när man dör.
Vi kanske åker i väg nån annanstans.
Eller något åt det hållet...
-Den här? -Den hade Rocco kvällen vi träffades.
-Vad hände då? -Det var fest på en bilparkering.
Han var där med sin korkade bror Tony. Tony gick direkt fram till mig.
Men jag visste vad jag ville.
Och när vi kysstes första gången...
Det är då en flicka märker om allt stämmer.
Det dröjde ett år innan han vågade be om min hand...
Henry!
Henry, jag hittade det här urklippet i Roccos kostym.
Någon såg en man ramla överbord på en färja 15 oktober 1982.
Ingen kropp återfanns. Ingen annan såg det.
Kan det ha gått till så?
-Ska jag be Rita följa med och bada? -Ja, gör det.
Henry?
Henry!
Ursäkta.
-Jag har knackat på hos Bukowski. -Jag kan hälsa Rita att du var här.
-Kan jag inte vänta här? -Hon dröjer nog.
Vem är det?
Ritas man avled förut i dag.
Hon vill nog inte ha besök nu.
Oj då...
Varsågod!
-Det är mycket gråt i dag. -Det är sorgligt att dö.
-Vi ses sen! -Glöm inte solhatten.
Ursäkta mig, det kom som en chock.
Jag förstod inte att du kände Rocco.
Nej, jag träffade honom nyss, men jag har letat så länge...
Här luktar engelsman... Vad gör han här?
-Nu förstår jag inte. -Alla spår ledde hit.
Mr Bukowski visste något, det är jag säker på.
-Visste nåt om vad då? -Pappa kan ha bott här för längesen.
Vem är du?!
-Så du letar efter din pappa? -Jag har inte sett honom på länge.
Han heter Henry Mallet.
Det är inte min son.
Det är det inte. Min son heter Apollo.
Apollo?
-Hur visste du att jag heter det? -Han ljuger! Be honom bevisa det.
Visste mr Bukowski nåt om Henry? Jag vet att han bodde här.
Fråga honom var han växte upp. Fråga vilken Nerve-låt han gillar bäst!
-Det fanns kanske ett foto? -Jag känner mig förvirrad.
Jag behöver samla mig i fem minuter.
Aldrig i livet! Det är omöjligt. Inte en sån typ.
Brinn, för helvete!
-Hallå där, Nervie! -Jag är inte så stort fan som du.
Du kan väl sätta dig?
Javisst.
Du verkar lite stressad.
-Har det varit jobbigt? -Ja.
-Angående Elvis kalas... -Ska du gå?
Han har bjudit mig. Jag hoppas att det är okej.
-Vet du vad han önskar sig? -Jag ska köpa en slipshängare.
Bra val.
-Är det säkert att du mår bra? -Jag behöver bara en kopp kaffe.
-Henry Mallet är död. -Men hans själ kan inte dö.
Hans musik lever.
Här sitter vi 30 år senare och pratar om honom som om han var här.
Jag måste gå.
Flyr du alltid från problem?
-Varför hade Rocco artikeln i fickan? -Vet ej.
-Varför styr en vålnad mitt liv? -Jag önskar jag hade svar på det.
"Var är min taxi?"
En son som du inte känns vid kan vara ett tecken på oavslutade affärer.
-Vad snackar du om? -Varför sa du inte att du hade barn?
-Jag har inte sett honom som min! -Det duger inte!
Städningen duger inte. Golvet är smutsigt.
-Vad ska jag göra? -Kan du få honom att gå härifrån?
Henry, vi måste ha en plan.
Helvete, han har väl aldrig...?
Hallå?
Adrian... Jag förstår att det här är jobbigt för dig.
-Det kan man lugnt påstå. -Din pappa är förmodligen död.
Det troligaste är att han dog för längesen, inte sant?
Ja, jag misstänkte att han var död.
Jag har kollat upp vartenda spår på internet.
Jag åkte hit för att nån skrev att pappa senast hade synts till här.
Men jag hade inte förväntat mig en lycklig återförening på flygplatsen.
Pappa ångrade säkert att han stack från allt ansvar och levde jetsetliv.
-Det måste ha varit jobbigt. -Det var det.
-Var det så? -Nej!
Ja. Mamma fick mig och sen blev Henry berömd.
Blöjor och matlistor hörde inte hemma i punkrockvärlden.
Mamma blev ihop med hans bäste vän Billy. Henry dök bara upp ibland-
-och stal all sprit. När jag fyllde 18 sa mamma att han var min pappa.
-Då hade han försvunnit för längesen. -Jag flippade ur.
-Heter din mamma Charlotte? -Ja.
-Hur vet du det? -Berätta det för honom.
-Jag kan inte se honom plågas längre. -Jag har...
...kontakt med Henry Mallets vålnad.
-Har du? -Det stämmer.
Det är som en medial förmåga.
-Kan du prata med de döda? -Bara med Henry Mallet.
-Du driver med mig. -Varför skulle jag göra det?
Bevisa det. Berätta nåt som endast han kan veta.
Säg att jag är ledsen att jag bjöd honom på hans första cigg.
Han ångrar att han gav dig din första cigarett.
Utgör de här männen Elvis nya storfamilj?
Nej, de bor här. De får 50 dollar för att fixa brasan.
Varsågod.
Kom och sätt er kring elden och se på solnedgången.
Så här firade en neandertalare sin födelsedag.
-På en campingplats? -Runt en eld.
Människor har genom tiderna samlats så här och berättat historier.
-Firade grottmänniskor födelsedagar? -Ja.
-Hur visste de vilken dag det var? -De ristade streck på grottväggen.
Stamfolkens initiationsriter markerar övergången från pojke till man.
Bland samurajerna kallas det "genpuku".
På Papua New Guinea markeras övergången med ärrtatuering.
Tänker du brännmärka mig?
-Jag tyckte bara det var intressant. -När ska vi äta?
-Vem vill ha fisk? -Finns det inga pajer?
Försök fånga en paj med det här...
-Du har väl nån annan mat? -Nej. Ingen fisk - inget att äta.
-Hej, allihop! Var är presentbordet? -Där borta vid geten.
-Hej... -Hej!
Okej...
Vem är redo för äventyr?
Jösses...!
-Vill ni ha det här inne...? -Vi kommer strax ut.
Tack.
-Bryt benet...! -Tack.
Då så...
Nu behöver jag bara koncentrera mig.
Du skojar! Du är inte någon Gypsy Rose Lee.
-Det är en del av processen. -Har du hittat honom än?
Han tror att du är galen.
Adrian, jag hör din pappa nu.
-Kan han höra vad jag säger? -Ja, här är jag!
Ja, han kan höra dig.
Du älskade mamma och mig, men ändå stack du. Varför stannade du inte?
Rakt på sak utan uppvärmning, typ: "Hur är det att vara död?"
Henry, Adrian undrar hur din relation till hans mamma Charlotte var.
Så det undrar Adrian...?
Hon var en paranoid knäppskalle, Suze.
Hon avgudade mig och ville låsa in mig i en låda.
-Henry... Prata med oss nu. -Vad säger han?
Kom igen nu, Henry! Säg nåt.
Vill du veta varför jag inte stannade?
Jag stod inte ut med blotta tanken på ungar!
Så, nu är det sagt. Jag gillade helt enkelt inte tanken på att bli farsa.
-Vad säger han? -Säg inte att jag sa det.
Henry, jag hör dig inte...
Jag var ung, Suze. Jag var ett arsle.
Jag är inte sån längre.
När jag ser hur du är med dina barn...
Det är inget nonsens.
Det är fint.
-Vad är den här till? -Jag ska visa dig.
-Är det inte mysigt vid elden? -Jo. Vill du ha?
Jag vill inte lägga näsan i blöt men du har förändrats.
Har jag?
-Fast det angår inte mig. -Det gör inget.
Jag har jobbat rätt hårt med en personlig grej-
-och gjort några genomgripande förändringar.
Ja, det tycks ha fungerat.
Det är jobbigt.
Ursäkta mig...
Här...
-Har du en näsduk? -Ja.
Kom igen nu! Det finns spön åt alla.
Kan inte vi vuxna ta ett glas vin i husvagnen?
-Varför det? -Låt barnen hållas.
-Vem ska lära dem rätt teknik? -De klarar det nog.
Det här var bättre.
-Jag är inte säker. -Det var självmord.
Det är jag säker på. Det stämmer in på hans personlighet.
-Han drog alltid när det blev tufft. -Skitsnack!
-Jag är inte så säker på det. -Jo, det är så ynkryggar gör.
Jag var på en färja...i hamnen.
Jag var dyngrak! Och jag föll överbord och drunknade.
-Vad sa han? -Ett föga...
...ärorikt sätt att dö.
Han drunknade. Han föll överbord på en färja.
Jag beklagar.
Det är väldigt tragiskt.
Det här är helt otroligt.
Ursäkta...
Jag skulle vilja veta om det är något han ångrar.
-Henry, hörde du? -Ja.
Det finns några saker jag ångrar.
Jag var en skitstövel, jag blev rädd och jag flydde min kos.
-Han inser att han gjorde fel. -Han sårade många människor.
Och jag var en skitstövel - glöm inte det. Jag var en egoistisk skitstövel.
Han var en egoistisk skitstövel, men han visste inte att han skulle dö.
Han fick ingen chans att rätta till sina misstag.
Jag förstår. Sa han det?
Nej, det var jag. Han verkar vara trevligare död än levande.
Du har så vackra ögon.
Hoppsan! Ett litet ögonblick...
-Henry, vad ska jag göra? -Jag vet inte.
-Jag har ingen plan längre. -Han är ledsen.
-Han försökte kyssa dig! -Ja... Han måste känna sig sårbar.
-Det måste vara förvirrande. -Suzy...
Han ville kyssa dig...för att du är så jävla vacker och fin.
Okej... Ska jag gå tillbaka in till honom?
-Är du intresserad av honom? -Nej!
Jösses...nej.
Nej.
Det låter som om de har kul.
-Tonåringar är så roliga. -Ja, roliga och konstiga.
-Mer vin? -Ja tack.
Det är rätt mysigt att bo i husvagn.
Det går väl bra om man är ensam.
Två personer får lätt plats.
Skulle du kalla det här frukostvrå eller hopfällbart bord?
-Kan det inte vara bådadera? -Det kan det säkert.
-Du är fantastisk! -Säg inget.
Jag visste inte att den låten handlade om mig.
Varenda rad, grabben. Varenda rad.
-Vill du smaka på fisken? -Nej.
-Jag borde inte ha försökt kyssa dig. -Tänk inte på det.
-Hej, mamma! -Hej, hjärtat. Hur var det med Rita?
Bra - vi tittade på tecknat. Hon skrattade två gånger.
Och så grät hon en gång.
Du behöver komma över din pappa.
Du behöver gå vidare. Det kan kännas tufft att höra.
-Har jag gjort fel? -Nej, älskling!
Ägna lite tid åt informationen du har fått, och lär känna honom bättre.
Men pappa har ju kalas för Elvis.
Jag pratar med vår gäst Adrian.
Vem är Adrian?
Han är min son som har kommit för att tala om vilket kräk jag har varit.
Och för att se vilken korkad, död skitstövel du är, Henry.
Ska Adrian komma hit i kväll?
Är du...död?
Ja, pappa, jag är död.
Det var som fan!
Nu jävlar...!
Översättning: Anna Sellius www.primetext.tv